- Var vill du äta? - Det gör detsamma.
- Ska vi äta laxbullar? - Det var ju själva fan...
Stoppa kriget! Stoppa kriget!
- Vad vill vi ha? - Fred!
- När vill vi ha det? - Nu!
Fred! Nu!
Rövhål.
Kom nu.
Vi vill inte ha nåt jävla krig!
Kom.
Tate Scott kan visst bli sheriff om Orval Allan går i pension.
Jäkla Scott... De är nordstatare hela bunten.
De har Cincinnatiblod i ådrorna. De är från Ohio.
Vår sheriff ska komma härifrån, om ni frågar mig.
- De har bott här i mer än 40 år, Jim. - Skit samma, han är ändå nordstatare.
Dessutom flinar han som en fikus.
Det är upplopp där ute, Jim.
Polisen har gripit ett gäng hippies och din grabb var visst deras ledare.
- Behandlar ni klanen likadant? - Klanen släpper inte in pundare som ni.
Vad i Herrens namn är det frågan om?
Upp med dig! Kom nu.
Vad fan tror du att du sysslar med?
Du skämmer ut mig, din oamerikanske lymmel!
- Skitsnack, pappa. - Det är inte skitsnack!
Värst vad modig du är, som slår mig när jag har handklovar.
När du får händerna fria ska jag klå upp dig rejält! Jag har fått nog!
Nu beter du dig som folk där på häktet, så löser jag ut dig.
Sen ska jag göra folk av dig, om det nu går.
Du är en patetisk gubbe. Jag kan lösa ut mig själv.
- Gå du din väg, så går jag min. - Då kan du gå raka vägen till finkan.
För bort honom!
Sätt honom i häktet, bara. Jävla typer.
Hej på dig, vännen!
Får ni nån mat av pappa?
- Vad händer, Jimbo? - Fan vet.
- Var är pappa? - Fan vet. Han körde iväg med bilen.
Han har varit konstig på sistone, som alla andra i den här familjen.
Skip...
Dressingen är blandad nu.
Om du ska vara uppe hela nätterna får du sänka radion.
Jag lyssnade på underjordisk musik, som Carroll har tipsat om.
Väldigt annorlunda musik.
Programmet börjar först vid midnatt, så det blir ju lite sent.
Det lät inte underjordiskt, snarare som att det var i samma rum som jag.
Carroll säger att det gör en mer öppensinnad.
Det betyder att han tar LSD.
Jäkla Carroll...
Det sista vi behöver i den här stan är hippies.
Slödder som vältrar sig i sin egen lort.
Carroll säger att vi inte har i Vietnam att göra.
Det är lätt för honom att säga, som slipper slåss.
Nån måste slåss mot de jävlarna.
Carroll har faktiskt slagits, Jimbo.
Vad menar du med det, Skip?
Farbror Carroll säger att han slåss för frihet.
Håll tyst!
- På ett fredligt sätt. - Håll tyst.
Du är 50 år, har inte flyttat hemifrån och kör sportbil som en annan spoling.
Du har inget liv och inget jobb-
- och du ränner efter vartenda fnask som vill se åt dig.
Du är snart 50 och bor ju också här, pappa.
- Sa inte jag åt dig att hålla tyst? - Lugna ner dig.
Jag är åtminstone ingen knäppgök som ni båda.
Du kan väl flytta hem till honom, så kan ni demonstrera mot kriget ihop.
Om nordstataren Tate Scott blir sheriff så är det kört.
Då får vi äta chiligryta med kanel, som i Cincinnati.
Ni har telefon, mr Caldwell.
Hälsa att jag äter kvällsmat och ringer sen.
- De ringer ända från England. - Varifrån, sa du?
England.
England?
England...
Hallå?
- Mr James Caldwell? - Ja, det här är Jim Caldwell.
Mitt namn är Phillip Bedford.
Jaha...
- Det var Phillip Bedford, kräkets son. - Vad ville han?
Er mamma dog i dag, i cancer.
Hon ville begravas här, så de tar hit henne.
- Vilka då? - Det där engelska kräket och hans barn.
De är inte välkomna här.
Det tilltalar inte mig heller, men vi får bita ihop.
Hon förtjänar att begravas hos de sina, oavsett vad hon har gjort.
Så...
Jag tror att...
Begravningen blir på lördag.
Säg det till era bröder, så ringer jag till er syster.
Herren förbarme sig.
Stackars miss Naomi, som skulle dö så långt bort.
Jag träffade henne bara en gång, som barn.
Det var en öppensinnad kvinna.
Varför lämnade hon mr Caldwell?
Nog för att jag håller av Jim Caldwell, men särskilt romantisk är han inte.
Miss Naomi ville resa och se nya saker, men det ville inte han veta av-
- så till slut gav hon sig av på egen hand.
Hon träffade en karl där borta.
Hon for tillbaka hit och skilde sig från mr Caldwell-
- och sen for hon dit igen och gifte sig med mr Bedford.
Han trodde att hon skulle komma tillbaka en vacker dag.
Men inte på det här viset.
JD... Jag har blivit av med lite jordgubbsmeskalin.
Det har inte råkat hamna i din skalle?
Det tror jag nog. Jag har massor av sköna grejer i min skalle.
Nästa gång kan du väl fråga först?
- Vad är det, gumman? - Kolla där.
Okej...
Tjänare. Hur är läget?
Är allt som det ska?
Var det den 4 juli i fjol som mamma hälsade på oss sist?
Nej, det var för sex-sju år sen, när moster Mary Beth hade dött.
Du fick den där skotska mössan av henne.
Mamma är död, Carroll.
De ringde från England.
Det kommer att stå Bedford på gravstenen.
Ja...
Har du nån medicin?
Ja, visst har jag det.
- Hur känns det, far? - Det känns bra, sluta fråga nu.
- Vilken dåre! - En vacker dag går det illa, Neal.
Innan det går illa kan jag väl få en öl?
- Här får du, pappa. - Tack, gumman.
Som om det behövdes.
Finns det fler?
Det här ser ju bra ut.
Stanna här, så går jag in och checkar in.
- Hej. - Vad kan jag hjälpa till med?
Jag har bokat rum. Bedford.
Vi har en singelolycka på väg 271, förmodligen med dödlig utgång.
Ska vi köra förbi och kika på bilvraket på vägen?
- Jag är skitnödig, farfar. - Du får skita sen.
- Här kommer Jim Caldwell. - Som alltid när nån krockar.
Rika har inget bättre för sig.
- Tjänare, Jim! - Vad är det som har hänt, Pick?
Han verkar ha missat kurvan-
- och kört rätt in i milstolpen där.
Han är död. Nu väntar vi bara på att coronern ska äta klart.
De funderar på hur de ska kunna bända loss honom.
Om vi tar oss in där...
- Vi kan få loss foten från andra sidan. - Vi behöver nån som är mindre.
Vänta lite, låt mig se efter.
Han ser ut att ha brutit nacken.
Han märkte det nog inte ens. Han är mer död än Woodrow Wilson.
Det är faktiskt bråttom, farfar.
Skit ute i skogen, jag försöker få rätsida på det här.
Han skulle väl till ett fnask nånstans-
- och råkade fastna med blicken på träden för länge.
För en liten stund sen satt en levande själ i bilen här.
Nu ligger han där som en livlös trasdocka-
- och vi står här och undrar varför han inte svängde.
- Skriv in dig på college nästa termin. - Jag vill inte plugga, pappa.
Om man pluggar slipper man bli inkallad.
Hallå? Hej, Donna! När kom du hem?
- Kom hit och ät med oss! - Nej, pappa vill inte ha mig där.
Jag blev gripen. Jag kan berätta mer sen.
- Kom hit nu. - Som du vill. Vi ses.
Det var din faster Donna, de vill att vi äter med dem.
- Måste jag följa med? - Ja, det måste du.
Skip... Vakna, Skip.
Jäklar! Varför inte bara passa på...
- Mår du bra? - Ja, jag mår bra.
Vi ska dit och äta, så gör dig i ordning.
Vi sätter nog försäljningsrekord i år igen, men det gör vi ju alltid.
I fjol såg det mörkt ut, men sen tog det fart.
- Det var Phillip Bedford. - Vad ville han?
De bor på Pines Motel och kommer hit på middag.
Vad är det du säger? Bjöd du hit de jävlarna?
Han tog din mamma ifrån dig, Donna!
- Lägg dig inte i det här, Neal. - Vad pratar ni om?
Donna bjöd hit engelsmännen, men nu ska hon ringa och ta tillbaka det.
Mamma är död, och hon hade en annan familj. Allt handlar inte om dig.
- Nej, för allt handlar väl om dig? - Gå och knyppla, Vicky.
Det var dumt gjort av Donna, men nu är det som det är.
Det är svårt att tro att jag ska träffa honom till slut.
Jag är rosenrasande, Phillip. Du har försatt mig i en omöjlig sits.
Ska vi verkligen hem till karln?
Det kom oväntat och jag kunde inte med att tacka nej.
- Jag avskyr bortförklaringar. - Det var ingen bortförklaring.
Tänk om han ger sig på mig.
Naomi berättade hemska saker om humörsvängningar och våldsamheter.
Hur har ni det med ohyra här inne? Jag har ett enormt kryp på toan.
Vi har blivit bjudna på middag hos Caldwell.
Jag undrar om jag har kläder som passar till en landsortsmiddag här.
Det är outhärdligt varmt. Det känns som att simma i sirap.
- Ska vi sitta här hela dagen? - Kan vi inte gå och bada eller nåt?
Vänta tills Carroll och Mickey kommer. Carroll brukar alltid vilja bada.
- Hej på er. - Hej, gubben.
De är här.
Det är ju precis som i Borta med vinden!
Hejsan! Är det du som är Phillip?
- Ja. Donna? - Det stämmer.
Det här är min bror Skip. - Fasen, vad han var stilig.
- Var det svårt att hitta hit? - Nej då, inte alls.
Kom in och hälsa på alla!
Hej på er.
Stig på.
Det här är Jimbo och hans fru Vicky, min man Neal, och Autumn och April.
- Jimbos son Alan borde vara här. - Han är min son också.
Det var mig han kom ut från.
Jag heter Phillip och det här är min far Kingsley och min syster Camilla.
Vart tog pappa vägen?
Här kommer pappa, Jim senior.
Det här är Kingsley, pappa. Mr Bedford, menar jag.
- Hur står det till, mr Caldwell? - Det är bara bra.
Jaha...
Vilket fint hus ni har.
Hej på er!
Det här är min bror Carroll och hans son Mickey.
Trevligt att råkas.
Det var en bild på dig i tidningen, en stor bild på förstasidan.
- Visst var det Phillip? - Ja, och du är Donnas man Neal.
Neal Baron, Donnas man.
Hon är dotter till Jim och miss Caldwell.
Eller Bedford, hette hon visst.
Det var tragiskt, men hon har det bättre nu.
Bättre än i England, i alla fall. Jag skämtar bara!
Fast nog har ni det eländigt?
Jag var där i affärer en gång och fattar inte hur ni står ut.
Man kan inte få rejält krubb nånstans, de har väl aldrig sett en grill.
Och allt är kokt, säkert chokladen också.
- Förlåt om jag tar i. - Det gör inget, maten är lite knepig.
Då bor jag hellre i West Virginia.
- Nu tänkte jag ta mig nåt att dricka. - Ja, nu tar vi oss en drink!
Jag äger sex bilvaruhus i Atlanta med omnejd.
- Jag vet inte vad de har sagt om mig. - Ingenting, faktiskt...
Jag spelade som försvarare i Lions i sex säsonger.
Jag värvades av Baltimore, men hamnade hos Lions.
Sen fick jag två svåra knäskador, du kan få se ärret sen.
Prata inte Phillip fördärvad nu, Neal.
Donna har varit fröken Alabama. Hon var riktigt fin när det begav sig.
Men sen födde hon barn, och sånt tär ju på en.
Jag tog henne nästan från vaggan och hon blev på smällen direkt.
- Hon är jätterar. - Ja, det är en bra flicka.
Donna blir kvar i några dagar efter begravningen.
På söndag spelar Falcon vänskapsmatch, och jag är ju lite av en kändis där.
Vill du gå dit?
Jag vet inget om amerikansk fotboll, men tack.
Då ska du komma, så du får se hur riktig fotboll ser ut.
Du lär visst vara expert vid grillen.
- Vad har du gjort med hoven? - Hoven?
Du har ju käpp.
Ja, den har jag haft sen kriget.
Jag blev sårad i Frankrike.
Jag tog hand om många soldater där-
- men några fick nöja sig med en smutt whisky och en bön.
Jag var sjukvårdare, under Pershings befäl.
- Det var ni ju alla. - Ja, det var vi.
- Får vi bada, farfar? - Vad sa du?
- Får vi bada? - Ja, bara ni inte gör det halvnäck.
Här står du och äter majs.
- Skip, vi träffades ute på uppfarten. - Jag minns dig.
- Jag har tre flygplan. - Säger du det?
Jag har en GTO, en Corvette och en Chevelle.
Ni har visst mycket problem med lung-och gallblåsecancer i England.
Vilka slumpartade tankar du tänker.
Jag har alltid varit en tänkare.
Jätteroligt.
- Vill du se bilarna? - Ja, gärna.
Vad gott det är.
Det är nån som spelar musik i min verkstad.
- Sitter ni här och röker gräs? - Ja.
Förlåt, farbror Skip. Vi ska gå härifrån.
Det är ingen fara, bara inte Jimbo eller pappa ser er.
Okej.
- Skruva ner musiken. - Ja, det ska vi göra.
Farfar skulle döda oss om han kom på oss.
Han skulle verkligen döda oss.
Din farsa och farfar är så spända.
Det enda som får farfar att leva upp är bilolyckor och drunkningar.
Det är helt sjukt.
Han tog med mig att kolla på killen som Floyd Carver sköt.
Just det... Dog han?
Han dog av bara helvete. Jag såg inälvorna och allt.
Pappa säger att farfar skulle behöva en tripp för att spänna av.
Han vet säkert inte ens vad syra är.
Tänk dig farfar på syra... Det vore roligt att se.
Jag har faktiskt lite syra, om du vill pröva.
Okej.
Visst.
Här är de.
Det är rena vernissagen för automobilälskare!
Automobilälskare... Det låter fint. Allt du säger låter fint.
Jag skulle vilja kunna prata engelska.
Här är planet jag flög i kriget. Bilen är en GTO, eller "Goat".
Varför jämför du bilarna med flygplan?
Jag hittar på uppdrag för att hålla huvudet bland molnen.
Wildcat var det första amerikanska stridsflygplanet över Stilla havet.
- Nu går vi hit bort. - Men titta...!
Det är en Hellcat. Bilen är en Chevelle.
Den är snabbare än GTO: n, och lättare att styra.
- Här är vi höjdpunkten... - Den är underbar!
- Är den snabb? - Ja, det är de alla.
Corsairens stridseffektivitet... Sitt inte på den.
- Förlåt. - Det är ingen fara.
Corsairens stridseffektivitet låg på 11:1 -
- vilket också råkar vara Corvettens kompression.
Det är en vacker kärra, jag älskar den.
Ser du att motorhuven är lite längre än bakpartiet?
I en Corsair är det 14 fot mellan cockpit och propeller.
- Ser du? - Ja... Du låter som ett litet barn.
Vad pratar du om? Ungar kan inte flyga.
Det är faktiskt inte vem som helst som klarar det.
Blev du arg?
- De är så vackra. - Ja, det är de.
- Det känns så underligt med mamma. - Naomi var verkligen excentrisk.
Varför berättade hon inte att hon var sjuk?
Hon ville inte göra er oroliga.
Det fanns inget ni kunde göra.
Du pratar så fint. Jag skulle kunna lyssna på dig hela dagen.
- Ska vi röka gräs med mina brorsbarn? - Ja, gärna!
- Du åt knappt. Var pappas mat inte god? - Jo då, det var inte därför.
Jag måste tyvärr hålla mig till ganska smaklös kost.
Jag var krigsfånge i Japan och maten där lämnade mycket att önska.
- Jag blev helt trasig inombords. - Förlåt, jag menade inte att snoka.
Carroll var sjukvårdare och Skip var pilot, de fick medalj båda två.
Jimbo låg i armén, men det talar han sällan om.
Han skötte tvätten och är fruktansvärt avundsjuk på medaljerna.
- Han drog sitt strå till stacken. - Säg det till Jimbo.
Försök säga nåt till Jimbo... Han är som sin pappa.
- Familjer kan vara knepiga. - Det kan de verkligen.
- Är du gift? - Frånskild.
- Har du barn? - Nej.
- Besvärar hon dig, Phil? - Nej då, inte alls.
- Hämta en öl åt mig, Neal. - Du har egna ben att gå med.
Jag ber att få tacka för gästfriheten, mr Caldwell.
- Maten var utsökt. - Vi ses i morgon.
Du, snyggning... Kom hit.
Du är helt väck.
Jag vill fråga dig om en sak.
Det är nåt med din engelska accent...
Det är nåt speciellt med den.
Vi känner ju knappt varandra-
- och du vill väl knappast göra det med mig på en gång-
- men kan vi inte smita iväg nån gång?
Du kan klä av dig naken och prata engelska, kanske läsa en dikt...
- Så kan jag ruska tupp. - Ruska tupp?
Du vet...
- Runka?! - Nu gör du det igen.
Din engelska gör mig kåtare än Frank Sinatra. "Runka..."
Du är ju spritt språngande galen.
Jag är inte galen, jag är bara målmedveten.
- Tänk på saken. - Okej... Adjö.
Tänk på saken.
Anropar 44-A, är ni fortfarande där ute, sheriffen?
Kan ni tala med mr Myers?
Han hotar att strypa grannens katt.
Det ska bli.
- Hej på dig. - Hej, pappa.
- Hur känns det? - Det är väl hyfsat, än så länge.
Ja...
Jag förstår att det är jobbigt.
Klarar du av det i morgon, tror du?
- Vad menar du? - Begravningen.
Bilolycka på Lance Highway...
Ja...
Flera skadade, osäkert hur många.
Det är tråkigt, det här med Naomi. Det är det verkligen.
- Mig lurar du inte. - Nu måste jag kila.
Det har varit en stor olycka ute på vägen. Vi ses.
Okej, pappa.
Gå in, ni.
Mr Caldwell...
Hej på dig, pappa.
Naomi...
Den här gången förlåter jag dig.
Hej då.
Gå fram.
Mamma?
Pappa? Pappa?
Det är ingen fara. Gå till pappa, du.
- Far? - Far!
- Få hit en läkare! - Var är telefonen?
Kan nån hämta vatten?
Nån borde följa med, de känner ju ingen här.
Nu ska vi gå på din mammas begravning, Donna.
Hon har rätt, nån borde följa med.
Jag hoppas han mår bra. Tänk om han har dött.
Krossade tänder, benflisor... Tuffaste matchen någonsin!
Han går mig på nerverna.
- Vet du vad de gör, med en sekund kvar? - Ingen aning.
De missar chansen!
Är hon begraven nu? Jag måste hämta nåt annat krubb, det här smakar skit.
- Hur är det med din pappa? - Det är bra, tack.
Han fick en hjärtattack för tre år sen-
- men det här var bara en svimning på grund av stress och utmattning.
Nu vilar han, Camilla är hos honom.
- Hur länge blir han kvar? - Han blir snart utskriven.
Men han får inte resa på en gång, så vi blir kvar lite till.
Inte ska ni bo på Pines Motel.
Man vet aldrig vems sperma man sover i i det där knullhuset.
- Ni får bo hos pappa. - Tack, men inte kan vi göra det.
- Det kan ni visst. - Det låter toppen.
- Sätt fart nu flickor! - Tusen tack för hjälpen.
- Ingen orsak. - Kör försiktigt!
- Håll dig på vägen! - Hej då!
Ge mig en öl.
Donna... Connells band spelar i kväll på parkeringen.
Jag ska sköta ljud och ljus. Du borde komma dit.
- Javisst, vi ses där. - Det gör vi.
Jag är danssugen. Vill du dansa?
- Jag ska nog vara här hos far. - Spänn av, han är i goda händer här.
- Jag kan inte dansa. - Vänta tills jag är klar med dig.
Vad händer?
Är det några hemska olyckor eller mord på gång?
- Nej, det verkar inte så. - Det var ju tråkigt.
Jag undrar en sak.
Hur kallt är det där inne?
Är det så mörkt och kallt i dig-
- att du inte ens kan krama din son när hans mamma har begravits?
Åk hem, du är full.
Jag undrar en sak till.
Minns du när jag sårades på Saipan och låg på sjukhus i tre månader?
- Det är klart jag minns. - Jag skrev till dig från sjukhuset.
Jag öppnade mig och skrev om allt du har betytt för mig.
Att jag blev sjukvårdare för att du varit det i första världskriget.
Att jag inte led av att bli skjuten, för att det kanske gjorde dig stolt.
Att jag beundrade dig till och med mer än president Roosevelt.
Men jag fick inget svar. Du sa aldrig ett ord om brevet.
Jag fick inget brev.
Du ljuger, pappa. Donna såg dig läsa det.
Då måste hon ha tagit fel. Brevet kom säkert bort i posten.
Du var helt enorm i mina ögon.
Hela min uppväxt försökte jag bli som du.
Jag är förbannat glad att jag inte lyckades.
Ja... Så lyckad som du blev.
Framåt, lätta brigad! "Till vapen!" sade han
Och ned i dödens dal Red sexhundra soldater
Kanoner till höger! Kanoner till vänster!
Kanoner rakt fram, som dundrade och ljöd!
Jag är glad att du kom och släppte loss lite.
Ja, det var faktiskt riktigt roligt.
Kosacker och ryssar föll för deras sablar!
Och sen red de hem igen Men utan de sexhundra
Du får inte säga det här till nån, särskilt inte till farmor.
- Det ska jag inte. - Jag har problem.
- Med vad då? - Jag har allvarliga problem.
Det här kom med posten i dag.
Jäklar...
- Vad ska du göra? - Vad tror du själv?
Kom in!
Mr Caldwell...
Jag ville bara se hur det stod till.
Tack, det är mycket bättre nu.
Det var ju... Det glädjer mig.
God natt.
God natt, mr Caldwell.
Jag vill fråga en sak.
Hur träffades ni och Naomi, egentligen?
Jag var ute på promenad med min hund Molly i Hyde Park en morgon.
En borderterrier, en jättefin hund.
Sen min fru gick bort ett år tidigare-
- var Molly min ständiga följeslagerska.
Hon gjorde allt för att muntra upp mig.
Jag la märke till en mycket tilldragande kvinna-
- som stod vid bronsstatyn av sankt Göran och draken.
Hon hade kamera, det var tydligt att hon var turist.
Hon fick syn på mig-
- och frågade på ljuvlig sydstatsdialekt om jag kunde fotografera henne.
Visst kunde jag det, sa jag.
Jag trodde att hon skulle ställa sig framför statyn, så var saken klar-
- men det var inte alls vad hon hade tänkt sig.
Jag trodde inte mina ögon när hon klättrade upp på hästen-
- satte sig gränsle bakom sankt Göran, lika snabbt som...
Lika snabbt och vigt som en apa.
Det låter som hon.
Jag skrattade så mycket att jag hade svårt att ta bilden.
Hur som helst...
Det var så jag träffade Naomi.
Jag har alltid undrat, bara.
Jag har alltid undrat.
- Hej, grabben. Vad gör du? - Jag tänkte gå ut och röka.
Själv äter jag flingor.
- Vad tidigt du är uppe. - Jag har inte lagt mig än.
Jag satt uppe och pratade med Connell hela natten.
Connell har blivit inkallad.
- Fan... Vet Dorothy om det? - Nej, inte än.
Stackaren. Hon älskar honom mer än allt annat.
Hur kan staten bestämma över folk så där, pappa?
Han skulle ju göra musikkarriär. Det är helt sjukt.
Det är därför du måste plugga. Det är därför jag är mot kriget.
Unga grabbar som Connell med drömmar, som...
Men det är faktiskt lite häftigt att Connell ska bli soldat.
Nej, det är inte alls häftigt.
Ser man på... Nu är det dags.
Varför måste vi gå i kyrkan, när ingen annan gör det?
För att vi alltid går i kyrkan. För att vi älskar Herren.
- Vi var i kyrkan i går. - Det var begravning, det räknas inte.
Hej!
God morgon!
- Pysslar du med bilen? - Jag fixar bara lite.
Det är väldigt varmt.
När tänker du klä av dig och läsa dikter för mig på din dialekt?
Tjänster och gentjänster.
Jag godtar inte ett nej.
- Jo, jag... - Ja?
Ja?
Hoppa in.
Kingsley... Vet du vem Jayne Mansfield är?
Jayne Mansfield? Hon är filmstjärna, blond med...
Pattar, ja.
Hon dog i en bilolycka i Louisiana för ett par år sen.
En vän till mig ringde och berättade att de har bilen här i stan.
De säljer biljetter och allt. Jag hade nästan glömt att det var i dag.
Vill du följa med? Kom nu.
Okej.
Så groteskt.
Det här är en fin plats, jag brukar köra hit för att tänka.
Jag och Patty Overton gick på som kaniner här.
Det var före kriget.
Sen gifte hon sig med en baptistpastor.
Hon var harmynt och man behövde farfars glasögon för att se brösten-
- men häcken var prima och hon satte i sig hela staken utan att ens hicka.
Det låter som en trevlig flicka.
Till saken nu, piloten.
Tennessee Williams vore väl lämpligt? Kan du "Linje Lusta"?
Hör du?
Nej, jag hör ingenting.
Fåglarna?
Tystnaden.
Det var svårt att vänja sig vid den. Det är det fortfarande ibland.
Det är som att flyta i en stilla sjö med en hel storm i huvudet.
Jag ville inte se några katastrofer.
Jag ville inte veta vad folk tänkte innan de dog.
Jag ville inte se livlösa ansikten med tomma blickar.
Jag ville bara flyga.
När jag var liten läste jag böcker om det-
- och när ett flygplan väl kom förbi iakttog jag det tills det försvann.
Så jag tog värvning 1940. Då var det inte ens krig.
Jag ville bara flyga upp till lugnet och tystnaden.
Jag blev pilot i flottan. Vad säger du om det?
Det var verkligen inte lugnt och tyst-
- utan högljutt, vilt och skrämmande.
Men man flög ju när man skulle, man gjorde sin plikt.
Jag hade tre olika medvetanden när jag lyfte.
Det första tänkte: "På nåt sätt ska jag klara mig hem igen."
Det andra tänkte: "Det här blir sista dagen i mitt liv."
Det tredje befann sig där mittemellan, och tänkte inte alls...
...men lät inget av de båda andra ta överhanden.
Folk säger att de inte vill prata om kriget för att det var så hemskt-
- men jag tror det är för att ingen vill lyssna.
I början av kriget var de japanska piloterna mycket skickligare än vi.
Sen blev vi bättre.
Jag begick ett misstag.
Det var klar himmel och han la sig bakom mig.
Jag blev träffad här och i ryggen.
Jag fattade inte att jag hade blivit skjuten, fast det var väntat.
Hur det än var...
...så hoppade jag.
Egentligen vågade jag inte, men jag ville inte brinna upp.
Inser du vilken tur jag hade?
Nej.
Jag damp ner mitt bland våra marinsoldater.
Jag slogs medvetslös och bröt höger ben-
- ett nyckelben, några revben, bäckenet och båda händerna.
Jag minns ärligt talat inte så mycket.
Den 12 november 1942 i Guadalcanal.
Jag vaknade på sjukhus med händerna och benet gipsade.
Jag var helt förstörd.
Sen anföll de sjukhuset...
...och jag brann nästan inne.
En man kom och slängde en blöt filt över huvudet på mig.
Jag trodde han försökte döda mig.
Men han räddade mitt ansikte. Vad nu det är värt, som Jimbo säger.
Han tog mig därifrån.
Carroll hälsade på ett par gånger, det var fint.
Sen var kriget slut för min del.
Man blir aldrig fri från sin egen hud.
Man måste skjuta ner fem fiender för att räknas som flygaräss.
Jag sköt ner sex.
Jag är ett äss.
Skip...
Jag ruskade inte tupp.
Kom, jag vet ett bra ställe.
Hon, pojkvännen och chauffören dog. Det var mitt i natten.
Ungarna i baksätet klarade sig, men hennes jycke tvärdog.
Jag minns när det hände.
Det är alltid så chockerande när rika och berömda dör.
De är förstås inte immuna, men ändå blir man överraskad.
Folk skulle bli äldre om de stannade där de var.
Många dör där ute på vägarna. Tänk om ens sista tanke blir:
"Nu krockar jag, bara för att jag prompt skulle ut och köpa toapapper."
"Varför torkade jag inte arslet med löv i stället?"
Jag har grubblat mycket på sista tankar på sistone.
Jag hoppas jag slipper tänka nån.
Jag dör hellre i sömnen, helt utan medvetna tankar.
Bara drömmar, förhoppningsvis fina drömmar.
Tre, tack.
Ja...
Maka på dig lite.
Nu ska vi se...
Här är den.
De var tydligen ute i träskmarken.
Det var en besprutningsbil på vägen-
- i ett enda stort moln av insektsgift.
Långtradaren bromsade in när den kom in i dimman-
- och Jayne Mansfields bil gled in under den. Sen var det slut.
Blev hon inte halshuggen?
Inte hela huvudet, bara huvudsvålen.
Ägnar du mycket tid åt att fungera, Kingsley?
Nu för tiden ägnar jag nog mer tid åt att bara acceptera saker.
Inte jag, jag funderar hela tiden.
- Det är inte hennes huvud. - Det vet jag väl.
Pappa tror inte att bilen inte är hennes heller.
Har du inget bättre för dig än att besvära mig?
- Ja... - Jag väntar i bilen.
Har du sett tillräckligt?
Ja, det räcker nog så.
En död människas blick är precis lika tom som dockhuvudets blick.
Det fick jag se mycket av i kriget.
- Det fick väl du också? - Ja, tyvärr.
Men faktum är att vi alla har en katastrof av nåt slag framför oss.
Ja... Hörde du det?
Jag lappar ihop saker, men allt faller isär.
Innan jag hinner få ihop det faller det isär.
Det är det jag säger, allt är uppochnervänt.
Jag älskar mina pojkar, men förstår mig inte på dem.
Jimbo är normal, och han låg inte ens i strid.
De andra två blev krigshjältar, och nu är de dagdrivare.
Det borde väl vara tvärtom?
Jag måste säga att jag är besviken på Phillip.
Det är nya tider, det goda livet är snart ett minne blott.
Ibland hoppas jag få slippa vara kvar när det händer.
- De beter sig som gamla vänner. - Ja, det är fascinerande.
- Vi tar och sätter oss lite. - Vilket oväder det är.
Jag undrar vad de hittade på medan vi var i kyrkan.
- Jag ska gå och fräscha till mig. - Vi tar en promenad.
Du ska ge fan i min syster.
- Jag vet inte vad du tror, men... - Jag är inte arg på dig.
Jag blir bara arg på folk jag gillar.
Låt bli henne, för ditt eget bästa.
Strömavbrott!
Det är en trevlig flicka-
- men låter du henne dra ner dig kommer du aldrig upp.
Neal var smal, vältränad och ödmjuk förut.
Nu går han på som en skördetröska för att slippa höra sina egna tankar.
Han kommer knappt i träningsoverallen-
- äter allt han kommer över och bälgar i sig öl.
Om du vill ha pengar kvar i fickan och förnuftet i behåll-
- så låter du henne vara.
Hon kan jämra sig som en kattunge.
Jag är inte ens säker på att döttrarna är hans.
De pratar om fri kärlek, men fripassagerare är vad de är.
De är helt respektlösa.
Om alla som stupade vid vår sida fick se det här-
- skulle de vända sig om i sina gravar.
Medan våra pojkar krigar i djungeln-
- pissar hippietyperna på vår flagga.
Förstår de inte att kommunismen hotar att komma hit som en flodvåg-
- om vi inte stoppar dem i Sydostasien.
Säg det till Carroll.
Vietnameserna slåss inte för kommunism, utan för självständighet.
- Först var Frankrike där, nu USA. - Vi vill bara ge dem frihet.
- Under vapenhot? - Ibland är våld ett nödvändigt ont.
Just precis.
1917 var det min tur-
- efter Pearl Harbor fick Carroll och Skip rycka in-
- och snart är det Alans tur.
Alan ska ju ta över här en vacker dag.
Han hinner med det också.
Så han ska också få en massa medaljer, eller bli dödad?
Varför inte både och?
Tur att jag fick flickor, och inte pojkar.
Räcker det inte nu, far? Du blev ju precis utskriven.
Mästra mig inte, att dricka är ett av de få nöjen jag har kvar.
Dessutom har jag fått nog av att du ska leka militärexpert.
Jag är ingen expert, men jag har faktiskt också varit soldat.
Tänk, det glömde jag!
Du var ju med i det ärorika slaget om Singapore!
Japanerna tog oss på sängen.
Vi hade kanonerna riktade mot havet, men de kom bakifrån-
- och vi fick ge oss, trots att vi var tre gånger fler.
Vårt skamligaste nederlag nånsin, och där var Philip med.
Ja, det var nesligt.
Percival borde ställts inför krigsrätt.
General Percival var en tapper man, men situationen var omöjlig.
Du tillbringade kriget som japansk krigsfånge och slav, inte som soldat.
Jag överlevde åtminstone, det tycker jag förtjänar uppskattning.
Överlevnadsinstinkten är stark även hos insekter.
- Jag fick order om att ge mig. - Du borde fört gerillakrig i djungeln!
Det vet du ingenting om!
Jag tror inte mina öron.
Hur kan du säga så till mig?
Skulle jag låta ditt fylleprat vara oemotsagt?
Du är bara en lat dagdrivare som skyller allt på kriget!
Jag har aldrig skyllt nåt på kriget.
- Du lever i en fantasi! - Fantasi?!
Och du är en pompös urtidsödla.
Japanerna måste ha sparkat dig i huvudet för många gånger.
Jag ber verkligen om ursäkt för mitt uppträdande.
Det är ingen fara, jag har krossat många glas i mina dagar.
Jag trodde britter var tillknäppta.
- Vad har du för dig, Skip? - Jag vill prata med dig.
Klä på dig. Ta dig lite glass och gå och lägg dig.
- Minns du när jag var liten? - Ja, det är klart jag minns.
- Minns du när jag var ett litet barn? - Jag sa ju precis det.
Du är min grabb, men det här är viktigt.
Ta en glass och gå och lägg dig.
Kan du berätta nåt om när jag var liten?
Minns du att vi pratade nån gång, du och jag?
Vad som helst från när jag var liten.
Mamma berättade ett och annat sista gången vi sågs.
Vad berättade hon?
Hon berättade om en kusin som var så vild-
- att de fick binda honom när de skulle mata hönsen.
Precious, kallade de honom.
Nu kom strömmen tillbaka.
Klä på dig, och hitta på nåt annat.
Okej.
Sänk musiken!
Donna...
- Nu har jag klätt på mig, pappa. - Ja, det kan man lugnt säga.
Vilken unge jag måste ha varit...
- Vad tänker du på? - Jag vet inte riktigt.
Det var oundvikligt. Visst är det skönt att leva?
- Ja, det är skönt att leva. - Du låter inte så glad.
Var inte så där engelsk. Du kan knappast påstå att det inte var skönt.
- Nej, det kan jag knappast. - Var inte så konstig!
Du tänker på nåt tråkigt.
Det är inte schyst av dig att vara sån utan att berätta.
Prata med mig.
- Jag är bara väldigt trött. - Inga undanflykter nu. Berätta.
Okej.
Det som far sa... Jag var krigsfånge, men jag var ändå soldat.
Herregud...
Var det det du tänkte på?
Inte på mig eller på det vi nyss gjorde?
Du frågade ju.
Kriget är slut och pappor är pappor.
Nu ska du bara tänka på mig.
Förlåt, men du frågade faktiskt.
- Du kan ändå aldrig förstå. - Sluta.
Säg inte så, jag är inte dum i huvudet.
Var du verkligen fånge hela kriget? Stred du ingenting?
Det beror på vad man menar med att strida.
Att skjuta mot fienden och ligga i skyttevärn blev det inte mycket av.
Men jag kämpade för att överleva varje skräckfylld minut.
Nog stred jag, allt.
- Vart ska du? - Jag ska ta en cigarett.
- Ovädret höll inte i sig länge. - Det gör det aldrig.
Det är säkert redan långt borta.
- Min far är ett odjur. - Det är min pappa med.
- Tittar du mycket på teve? - Nej.
Hej, pappa.
- Ska du och Kingsley ut och jaga? - Ja, vi ska ut till Ten Mile Creek.
- Det är ju inte jaktsäsong. - Där jag jagar är det alltid säsong.
- Jag är stolt över dig. - Varför det?
Du har varit så snäll mot Kingsley.
Jag har hatat honom i 20 år, och skyllde allt på honom.
Vad hände?
När han låg där på båren på väg ut till ambulansen-
- en nybliven änkling i en främmande stad-
- som tror att han kanske ska dö själv.
Jag tyckte synd om honom, och plötsligt var jag inte arg längre.
- Vad är det där? - Det är ju iste, vännen.
Det är till din farfar. Han och Sir Kingsley ska ut och jaga.
Sir Kingsley får varmt te.
- Vill du ha lite te? - Nej, inte än.
Jag är törstig.
Inte långt härifrån-
- stod slaget vid Ten Mile Creek under inbördeskriget.
Nordstatarna stormade ned för sluttningen-
- och dödade nästan alla våra soldater.
- Du har inte med dig hundarna. - Nej, vi behöver inga hundar.
- Pappa! - Jag mediterar, Mickey.
Alan har varit hög sen i går kväll. Nu har han hällt syra i farfars iste.
- Varför skulle han göra det? - Du sa ju att han behövde det.
Helvete...
Jag har faktiskt en riktigt rolig jakthistoria om Phillip...
Vänta, vänta...
- Vad är det som händer? - Vad menar du?
Allt känns så konstigt.
Det känns svajigt... Känns det svajigt för dig?
Hur mår du, Jim?
Allt håller på att förändras! Marken och träden...
Himlen är full av ränder.
Löven böljar som vågor.
Jag har tappat balansen.
Säg att du också ser trädparaden som vinkar med sina löv.
Jag vet inte vad det är som händer.
- Du måste hem igen. - Ja... Nej, nej...
Du måste hem, låt mig hjälpa dig.
Du kan kyssa mig där bak. Först får du lov att döda mig.
Hur kom du förbi våra linjer? Jag har hela mitt kompani här, tyskjävel.
Släpp vapnet!
Har du helt mist förståndet? Jag är inte tysk!
Jag är ju Kingsley.
Det var ett bra täcknamn. Var det så du kom förbi?
Visa mig dina order!
- Vilka vann World Series 1916? - Jag har inte den blekaste aning.
Boston Red Sox.
Lassen Sie Ihre Waffen fallen und die Hände über den Kopf!
Okej, okej... Lugna ner dig, Jim!
Mig lurar du inte, kålhuvud. Gapa!
Jag är engelsman. Vi stred på samma sida!
Men kriget är slut, det är 1969 nu. Snälla, ta bort geväret.
Herregud!
Jim!
- Var är pappa? - Ute och jagar med Bedford.
- Alan har hällt LSD i pappas iste. - Vad är det du säger?!
- Sa han vart de skulle? - Ja, till Ten Mile Creek.
Herren vare med oss.
Jim!
Pappa! Pappa!
Pappa!
- Pappa! - Far!
Tyst med er! Det här är inget dagis.
Pappa!
Du går ditåt, Carroll.
Du går ditåt.
Du följer med mig, Donna.
Vackert! Jag har aldrig sett nåt så vackert!
Nu måste vi gå till bilen.
- Far! - Phillip!
Jag har hittat dem!
Kom då! Hoppa i nu, din magra rackare!
- Mår du bra? - Ja, men Jim är helt från vettet.
Här kommer polackerna! Vad glor ni på?
Han har varit sån här i en och en halv timme nu.
Underbart! Underbart!
- Han är gammal och kunde ha farit illa! - Jag visste inte att han skulle jaga.
Han kunde ha skjutit ihjäl engelsmannen!
- Men det gjorde han inte. - Han kunde ha gjort det!
Vad är det med dig? Jag har uppfostrat dig bättre än så!
Vad tror du din mamma ska säga?
- Hur är det med honom? - Likadant.
Carroll säger att det kan ta tid innan ruset klingar av.
Jag är glad att du är oskadd. Jag var orolig för dig.
Jag har varit i värre knipor.
- Du får utegångsförbud! - Det bestämmer inte du!
Jag menade inte det jag sa i går.
Inte jag heller, far.
Nu lägger vi det bakom oss.
Upp på ditt rum!
- Du bestämmer inte över mig! - Det gör jag visst!
Vi går vidare.
- Jag hatar dig! - Du stannar där inne!
Min plånbok blev blöt i vattnet. Lägg ut allt, så det torkar.
- Okej, var är den? - Där.
Allt måste bli torrt, jaktlicensen och allt.
Och ditt jäkla brev.
Jag fattar inte... Har du haft det här med dig i alla år?
Varför inte bara säga att det berörde dig?
Man dör inte av att prata med sina barn, pappa.
Du kanske skulle bli överraskad.
Har du fel på huvudet?
Jag kan inte andas! Jag kan inte andas!
- Pappa... Jag är här. - Jag kan inte andas!
- Upp med dig.
Släpp ut mig! Jag kan inte andas här!
- Kom nu. - Jag kan inte andas, för helvete!
Jag kan inte andas!
Nej! Nej! Jag kan inte andas!
Akta tröskeln, pappa.
Håll i honom, Skip. Jag går och kokar mer kaffe.
- Ska jag hålla i dig, pappa? - Håll i dig själv, du.
Skip...
Hur står det till?
En gång i tiden tyckte jag...
...att alla såg ut som grisar med insjunkna ögon.
Allt var gult.
- Var det när du låg i kriget? - Nej, för tio minuter sen. Eller i går.
- Oj då. - Ja...
Du...
Ser du staketet där borta där vägen ser som ett stort gummiband?
Jag ser faktiskt inte mycket alls.
Du hjälpte mig sätta upp taggtråd där när du var sju-åtta år.
Jag fastnade och ramlade omkull... Jag blev helt intrasslad.
Jag hade taggtråd i håret, i skjortan och i byxorna...
När jag bad dig om hjälp började du lipa och sprang därifrån.
"Din lilla jävel", sa jag.
Sen kom du springande med en avbitartång.
"Jag har redan en avbitartång", sa jag. "Hjälp mig loss!"
Du fick alltid panik så fort nån gjorde sig illa.
Du tyckte inte om när folk hade ont.
- Var jag sju-åtta år, sa du? - Ja.
- Vad håller du på med? - Jag la armen om dig, bara.
Det känns underligt.
Okej...
- Är du blöt? - Blöt? Nej, det är jag inte.
Det känns så.
Om vi var västernbanditer skulle jag vara Jesse James.
Carroll skulle vara Pat Garrett.
Skip skulle vara Billy the Kid.
- Pat Garrett var ingen bandit. - Jo, men sen bytte han sida.
- Varför ska jag vara Billy the Kid? - Därför.
För att han var en korkad jäkel som lyckades knäppa folk av bara tur.
Det finns en bild på honom, som jag har sett.
Det ser ut som att han står och slickar i sig sitt eget snor.
- Vill du ha en hård boll mellan benen? - Helst inte.
Jag skojar bara med dig.
Nu tar vi en paus, jag är trött på att bara stå här.
- Ja, inte vet jag... - Hej.
Hunden har skitit på verandan.
- Var är alla? - Jimbo är där borta nånstans.
- Familjen Bedford, menar jag. - De for för nån timme sen.
Har de gett sig av? Varför var det ingen som väckte mig?!
Ingen kom väl på tanken.
- Vad sa de, då? - De sa adjö och tackade för sig.
Dorothy skickade med dem lite matsäck.
Ville de inte hälsa till mig?
Nej, inte vad jag minns.
Du sköter dig för det mesta, men där får du inte skita.
Om man skulle se vad Jimbo har för sig...
- Det ska bli skönt att komma hem. - Ja, far.
Så du fick dig lite fitta till slut, Skip.
Jag tror jag kanske är kär.
- Vad är det? - Förlåt, men det lät så roligt.
- Nej. - Kom igen, pappa tog ju syra.
Han fick klarhet i alla sina undringar.
Fast sen glömde han allt igen när han kräktes.
Vad var det du la i mammas kista?
- Det var mellan mig och henne. - Säg vad det var.
Ett brev jag skrev, som hon aldrig fick.
Det här var starka grejer.
Tror ni inte jag har rökt gräs förut? Jag är faktiskt ingen grottmänniska.
Det är bara inget för mig.
Jag får för mig att FBI är efter mig, jag får hjärtklappning och dödsångest.
Jag och Carroll bryr oss inte om att du inte var med i kriget.
Du är vår bror och vi älskar dig. Vi är glada att du slapp.
Det är inget att avundas oss. Du skulle bara veta.
Så...
Du borde vara glad för det.
Visst är vi stolta över vad vi gjorde, men det var rena mardrömmen.
Släpp det.
Du kan ju arbeta, du kan sova och betraktas som normal.
Det kan inte vi.
Du har ju sett hur pappa behandlar oss.
Om jag väl somnar, så vaknar jag igen och tror att jag brinner.
Skulle du vilja ha det så?
Du har verkligen förmåga att paja saker.
Varför sa du så, när han äntligen satt och rökte och pratade med oss?
Det kändes rätt.
Håll den här mot ansiktet.
Därför skulle du vara Billy the Kid.
Han blev skjuten för att han aldrig tänkte sig för.
Ibland måste man tänka innan man pratar.
- Jag tänker visst, Jimbo. - Nej, det gör du inte alls.
Jag försöker låta bli.
Hörni...
Nu fixar vi lite hamburgare och går hem till mig.
Okej.
Det gör vi.
- Du får köra. - Driver du med mig?
- Kör, du. - Är du säker på det?
Är ni beredda? Nu kör vi!
Jimbo! Stanna!
- Jag är ledsen, men det känns inte bra. - För helvete, Skip.
- Pappa... - Hej.
Vad är det?
Jag var på värvningskontoret i går, när du var hos farfar.
Jag har tagit värvning.
De sa att jag ska få vara med Connell.
Alla i familjen har ju gjort det.
Jag såg en bild på några grabbar i Vietnam.
De stod där bland palmerna i bar överkropp, med gevären över axeln.
Det såg så jävla rock'n'roll ut.
Jag vill göra nåt häftigt, inte bara ruttna bort här.
Jag är 18 år, så jag behöver inte ditt tillstånd.
Översättning: Karl Hårding www.undertext.se